![]() Detall del Retaule de fra Bonifaci Ferrer (Gherardo Starnina o Llorenç Saragossa), finals s. XIV ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 1355 ![]() València (Regne de València) ![]() |
Mort | 29 abril 1417 ![]() Cartoixa de Valldecrist (Regne de València) ![]() |
Ministre general de cartoixans | |
1402 – 1410 ← Guillaume Raynaldi (en) ![]() ![]() ![]() | |
Dades personals | |
Formació | Estudi General de Lleida ![]() |
Activitat | |
Ocupació | traductor de la Bíblia, escriptor ![]() |
Alumnes | Francesc d'Aranda ![]() |
Orde religiós | Orde de la Cartoixa ![]() |
Participà en | |
29 març 1412 | Compromís de Casp ![]() |
Família | |
Germans | Sant Vicent Ferrer ![]() |
Bonifaci Ferrer (València 1350 - Cartoixa de Vall de Crist 1417) fou un religiós valencià a qui s’atribueix la traducció del text imprès l’any 1478 de la Bíblia al català.[1][2] Amb aquesta edició, el català esdevingué la segona llengua romànica (després del toscà) a disposar d’una traducció completa de la Bíblia.[3]
Fou germà del dominic Sant Vicent Ferrer.[4] Després d'estudiar a la Universitat de Perusa i la Universitat de Lleida retornà al Regne de València per exercir diverses funcions oficials en nom de la ciutat de València i actuar com a ambaixador del Regne de València.
A la mort de la seva esposa i de nou dels seus onze fills, i sota la influència del seu germà, va ingressar a la Cartoixa de Portaceli, a la població de Serra (Camp de Túria). Fou llavors quan, amb la col·laboració d'altres experts, devia desenvolupar la seva gran obra, la traducció al català de la Bíblia a partir de la versió llatina, coneguda també com a Vulgata. Aquesta obra fou un dels primers llibres impresos a la península Ibèrica, però Bonifaci Ferrer no ho veié, ja que el fet no es produí fins al 1478. És la coneguda com a Bíblia Valenciana. Segons Jordi Ventura, que ha estudiat el cas d'aquesta Bíblia durant trenta anys,[5] i el mateix colofó de l’obra, els editors van refusar un manuscrit que consideraren que tenia un llenguatge massa antiquat i es basaren en un altre, propietat del noble cavaller Berenguer Vives de Boïl,[4] que contenia la traducció atribuïda a Ferrer. Abans de ser imprès, el text va ser revisat pel convers Daniel Vives sota la supervisió de l’inquisidor dominicà Jaume Borrell per ajustar-lo al màxim a l’original de la Vulgata.[3] Tot i això, la majoria dels exemplars van ser cremats per la Inquisició i només se’n conserva l’últim full d’una de les còpies, amb la part final de l’Apocalipsi i el colofó, a la Hipanic Society of America de Nova York.[6]
Posteriorment Ferrer es traslladà a la cartoixa de Vall de Crist, a la població d'Altura,[4] d'on va arribar a ser prior. Una tradició afirma que allà es dedicà a elaborar imatges de la Mare de Déu.
Soterrat al claustre de la Cartoixa de Vall de Crist, el 1884 el seu cos fou desenterrat i inhumat novament davant l'altar major de l'església parroquial d'Altura. En 1917, el bisbe Amigó en feu traslladar les restes al Santuari de la Cova Santa d'Altura, però foren desenterrats i cremats en 1936, durant la Guerra Civil.